Življenje samo: Esej o senzoričnem in (potencialnem) koncu ustvarjanja dediščine - Bendix, Regina (Traditiones, 2022)
Širitev z materialne dediščine – všečnega pogleda in nekoliko manj taktilnega (saj se je materialne dediščine mogoče dotakniti le omejeno) – na področje nesnovne kaže na rast refleksivne obravnave polno čutnega. Z ratifikacijo Konvencije o nesnovni dediščini iz leta 2003 so pridobile status dediščine kulturne prakse in zaznave, ki v celoti vključujejo telo in čute: glasbo in ples, pa tudi obrtne tradicije, ki ponazarjajo ročno znanje in spretnost dotika. Novi francoski zakon o senzorični dediščini bi lahko bil pomemben označevalec v spreminjajoči se dinamiki vrednotenja izbranih vidikov kulture.