Resnica umetnine: Freud in Benjamin o Goetheju - Espinoza, Tania (Filozofski vestnik, 2020)
Psihoanalitični prikaz rivalstva med sorojenci, kot ga opisuje Juliet Mitchell, kolikor tako rivalstvo niha med narcisistično identifikacijo (ljubeznijo) in strahom pred uničenjem (sovraštvom), bi lahko uporabili tudi na vzor resnične ljubezni, kot jo je v svojem branju Goethejevega romana Izbirne sorodnosti zastavil Walter Benjamin. Takšen vzor lahko najdemo v utopični noveli, ki je vključena v Goethejev roman. S tem, ko je Benjamin razmerje med to novelo in njenim uokvirjajočim narativom zvedel na opozicijo med resnico in dozdevkom, je v svojem branju ponovil spekularno logiko, ki je ovira ljubezni. Po drugi strani bi lahko tudi rekli, da Freudova analiza pripetljaja v Goethejevi avtobiografiji za nazaj vzpostavi to, kar Mitchell imenuje »lateralna kastracija«, saj Freud velikega pisatelja primerja s pacienti v analizi, s čimer vzpostavi posebno serialnost, ki ustvarja »prostor za tistega, ki je enak in drugačen«. Kljub temu, da Freudu elementi lastne avtobiografije olajšajo gradnjo alternativnih scenarijev, Goethejevo sestro poskuša izvzeti iz pozicije rivalstva med sorojenci. Mitchellino pripoznanje »sestre« kot najzgodnejše prijateljice in objekta sovraštva ter narcistične identifikacije, bi bil lahko prvi nujni korak za oris vzora ljubezni do žensk, ki so podobnice tostran utopije.