Institucije, zgodovina, subjekti - Kranjc, Uroš (Filozofski vestnik, 2024)
Zadnja leta smo priča izjemnemu vzponu in reartikulaciji pojma institucije. Namen teh refleksij je konceptualna posodobitev in prilagoditev pojma skladno s potrebami sodobnega časa. Gre predvsem za čas, ko se Zahodni institucionalni okvir utrjuje v svoji historični poziciji – zajemajoč politične, ekonomske, družbene, znanstvene, umetnostne in druge institucije – kot prevladujoči globalni dispozitiv. V prispevku se najprej osredotočimo na trenutno najpomembnejše orientacije in discipline, ki pokrivajo določitev pojma institucije, ter nadaljujemo s kritično obravnavo konkretnih dogodkov. V drugem delu nas zanima predvsem subjektivni proces ter subjektivacija v institucionalnem okviru. Če namreč zavrnemo lingvistični, empirični ali hermenevtični pristop, na kakšen način naj ujamemo dinamiko spremembe v okviru? Kaj označuje subjektivni proces v odvijanju? Na primerih sv. Pavla in Giordana Bruna prikažemo historično rekurenco Zakona, ki skozi »kumulativno kulturno rast« pre-vpisuje subjektivacijo zvestega in vztrajajočega – univerzalnega – v operacijah preloma in nesoglasja, ki vodita k Odločitvi proti prevladujočim partikularnostim institucionalnih redov.