Nekaj podatkov o madžarskem szeletienu - Vertes, Laszlo (Arheološki vestnik, 1963)
Avtor prikazuje s tehnološko-statistično metodo material nekaterih madžar[1]skih szeletienskih najdb iz pogorja Bükk, ki so bile izkopane že pred daljšim časom, niso pa bile še objavljene v vseh podrobnostih. Poleg seznama orodij (kjer navaja tudi števila v odstotkih) podaja tabelarično tudi njihovo dolžino, dolžinsko[1]širinsko razmerje, kot in način retuširanja. Nadalje pa še razporeditev različnega surovinskega materiala, udarnih ploskev in udarnih kotov, kot najvažnejših para[1]metrov starokamenodobnih industrij. Prikazana so naslednja najdišča: 1. Balla jama. Statistična primerjava z dvema kulturnima nivojema jame Szeleta (zgodnji in razviti szeletien) potrjuje, da vsebuje najdišče staro zgodnje[1]szeletiensko industrijo. 2. Puskaporoška skalna vdolbina. Raziskava industrije, ki je prej veljala za »pozni solutréen«, je pokazala, da je bil v skalni vdolbini za časa srednje razvitega szeletiena atelje, ki je po vsej verjetnosti pripadal jami Szeleta. 3. Diósgyor-T apolca jama. Jama je bila atelje jame Szeleta tako v zgodnjem kakor tudi v razvitem szeletienu. V zgornjih nivojih je szeletienu primešana neka rana mlajšepaleolitska kultura rezil. 4. Büdöspest jama. Prej kot »pozni solutréen« opredeljeni material sta v pre[1]teklih letih Prošek in avtor imela za ateljejsko najdbo. Z izčrpno statistično analizo pa se je razjasnilo, da gre za moustérien (sensu stricto), ki se vriva med pozni moustérien jame Subalyuk in zgornji szeletien jame Szeleta. Najdba je toliko po[1]membnejša, ker predstavlja eno najvažnejših prehodnih postaj med moustérienom in szeletienom. Ta prehod je v pogorju Bükk prav dobro zaznaven.